www.HoundDawgs.org
Voitto Ranskasta!
Länsirintama antautuu!
Ranskalaiset on lyöty!
Huomenta, tuomari Fromm.
Ei mitään teille tänään. -Se on hyvä uutinen.
Mukavaa päivää kuitenkin. -Herra tuomari.
Heil Hitler! Mitä uutta?
Kirje armeijan postilaitokselta. -Kuka?
Quangelin poika?
Herra Quangel. Teille.
Onko pojalle sattunut jotain?
Ne valehtelijat!
Anna...
Se on sinun, kirotun sotasi ja kirotun Führerisi syytä!
Anna...
Anna minun olla rauhassa.
Minä täällä. Eva.
Rouva Rosenthal?
Onko mitään mieheltäni?
Kiitos, Eva. En tarvitse paljon. Kuten en koskaan.
Aselepo allekirjoitettu Compiègnessa
Työnjohtaja Quangel.
Huomenta.
Myös sinä
Rouva Quangel, paljonko haluatte voita?
Neljänneskilon, kuten yleensä?
Tässä on maito ja kananmunia. Paljonko haluatte voita?
Vauhtia!
Rouva Quangel, saatan teidät kotiin.
Hans Quangel. 23. tammikuuta 1940.
Valehtelija
Tulen suoraan töistä kotiin.
Hei, Quangel. Miksi hoppu? Onko jotain vialla?
Meistä tulee rikkaita. Voitto Ranskasta.
Tiedättekö, mitä se tarkoittaa? Meistä tulee maailman rikkain maa.
Tulevina viikkoina Englanti on tuhottu, ja olemme lopettaneet sodan.
Koska rintamajoukot ovat olleet niin voitokkaita -
meidän kotirintamallakin olevien on aika tehdä velvollisuutemme.
Führer haluaa nostaa tuotantoa.
Tuotannon on noustava 30 % kolmessa kuukaudessa.
Ja se on kaksinkertaistettava seuraavan puolen vuoden aikana.
Führerin toivomus on käskymme.
Pyydämme nyt ehdotuksia, miten saavutamme päämäärän. Sieg Heil!
Sieg Heil!
Työläiset. Onko kellään mitään sanottavaa?
Niin, työnjohtaja Quangel?
Tuotannon nostamiseksi on asennettava lisää koneita -
ja muutama pinnari on erotettava.
Mitä te tarkoitatte? Keitä ne pinnarit ovat?
Jotkut eivät pysy työtahdissa, toiset eivät halua.
He puhuvat politiikkaa, laistavat työstä.
Jotkut täällä ovat oikein hyviä siinä. -Kuinka kehtaat puhua noin?
Et ole puolueen jäsen. Häpäiset puolueen jäseniä.
Quangel ajattelee vain itseään.
Annatko mitään talviapurahastolle tai Führerille?
Saksa on vienyt ainoan poikani.
Eilen sain tietää hänen kuolleen taistelussa. Teidän, Führerin puolesta.
Kysyn sinulta, Dolfuss:
Mitä muuta mies voi antaa kuin lapsensa?
Anna, käynnit odottavat.
Natsien naisyhdistys odottaa sinua.
Heil Hitler, Anna. Missä olit? On aika lähteä.
Odotamme alhaalla.
Ensin rouva Gerda Kleinschmidt. Sitten rouva Else Wernicke.
Ja sitten... Claire Gehrich. -Obersturmbannführer Gehrichin vaimo.
Ole diplomaattinen siellä. -Pyyhinkö hänet listalta?
Ei, meidän kaikkien on tehtävä osuutemme.
Mutta ei ehkä tänään. Meidän on oltava hyvässä kuosissa sellaista varten.
Onpa hieno paikka. -Miten voin olla avuksi?
Miehenne?
Niin.
Eikö hän taistele Puolassa, rouva Kleinschmidt?
Vaarantaa henkensä isänmaan puolesta, kun te pidätte hauskaa Berliinissä.
Ettekö te häpeä? -Mutta minä... Kukaan ei ymmärrä.
Olen niin huolissani hänestä.
Olen niin huolissani. Mutta...
Sammuta se!
Takaisin töihin!
Et välty tämän takia rintamalta. En aio valehdella.
Tiedän, että teit sen tahallasi. Ymmärrätkö?
Älä avaa ovea, jos ovikello soi.
Kenellekään.
Otto? -Minä kirjoitan.
Kenelle? -En tiedä.
Kirjoitan kortteja.
Kortteja, joissa kerrotaan totuus.
Ihmiset lukevat näitä kortteja.
He panevat ne kiertämään.
Kortteja?
Raapusteletko kortteja? Minkä ihmeen takia?
Äiti, Führer tappoi minun pojan. Hän tappaa myös sinun poikasi.
Anna tämä kortti edelleen.
Miksi kirjoitat noin? -Jotta käsialaani ei tunnisteta.
Ole kiltti ja anna minun tehdä tämä.
Ovi ei ole edes lukossa.
Entä jos hän kirkuu? -Ei kiru.
Typerä vaimoni vie hänelle ruokaa. -Vanha juutalaisnainen.
Hän siirsi tavaransa tänne ylös, kun hänen kauppansa poltettiin.
Hän piilottelee.
Ole hiljaa!
Isä, yläkerrassa. -Nopeasti.
Mitä sinä täällä teet?
Barkhausen, mitä sinä teet tässä asunnossa?
Herra Persicke...
Voimme jakaa, naapuri.
Se on rouva Rosenthal.
Ei se ole minun syyni. -Ulos!
Etsi rahoja.
Olen pahoillani. -Älkää suotta.
Voitte asua meidän luonamme. -Tämä on liian vaarallista teille.
Tuomari Fromm? -Tulkaa mukaani, rouva. Nopeasti.
He tulevat takaisin.
Hiljaa. Menkää sisään.
Tytärvainajani huone. Täältä teitä ei etsitä. Yrittäkää tottua siihen.
Nukkukaa. Aamulla kuuntelette tarkkaan, mitä sanon. Hyvää yötä, rva Rosenthal.
Palasiko hän asuntoonsa?
Ei. -Tulen mukaan. Et voi estää minua.
He hirttävät sinut. Naisiakin hirtetään. -Tietysti.
Menet vain rakennuksen luo. Minä menen sisälle ja asetan kortin.
Palaan pian.
Pieni hetki vain.
Tänne päin.
80 pfennigiä.
Snapsi. -Minulle kahvi.
Ei, minäkin otan snapsin.
No niin, aloitetaan.
Tästä lähtien olemme yksin.
Pysytte huoneessa tietyn ajan, mahdollisesti kauan. Olette vieraani.
Mutta uskokaa minua. Kun astutte ulos ovesta, en enää tunne teitä.
Tiedätte kai, miksi minua kutsuttiin oikeussalissa? Ettekö?
Kylmäveriseksi Frommiksi.
Minulla on rakastajatar, jota minä tottelen.
Hänen nimensä on Oikeus.
Mutta haluan olla asunnossa, kun mieheni tulee.
Hän ei tule takaisin, ja te tiedätte sen, rouva Rosenthal.
Lukitkaa ovi.
Missä Barkhausen asuu? -Täällä.
Kuulitko siitä vanhasta naisesta, joka katosi? -Tunnen hänet.
Ota selvää, mitä he haluavat. Vauhtia!
Hei! Onko ukko kotona? -Mitä se sinulle kuuluu?
Paljonkin. Se kuuluu poliisillekin ja puolueen miehelle.
Hän se on, komisario. Se oli hän ja se toinen pummi. Postineidin mies.
Nappasimme heidät sen juutalaisnaisen asunnosta 5. kerroksesta. Varastamassa.
Takavarikoikaa. -Sinä ja isäsi teitte sen itse.
Mennään jututtamaan naista.
Ei hän ole asunnossaan.
Herra Fromm... -Herra tuomari, teille. Kuka on esimiehenne?
Komisario Escherich, Prinz Albrecht Strassen poliisiasema.
Tiedän osoitteen. Pyytäkää hänet tänne.
Ja sitten poistutte asunnosta. -Ei tule kuuloonkaan.
Asutteko yksin?
Kai teille sopii, että katselen ympärilleni?
Näkemiin.
Olisittepa nähneet. Isä säikäytti heidät.
Sitten minä ja veljeni ajoimme heidät tiehensä. -Baldur?
Veljeni on SS Sturmbannführer. -Oletko se sinä? Baldur Persicke?
Leikit usein asunnossani.
Soitit kelloa, koska annoin sinulle omenakakkua.
Eikö niin? Onpa sinusta tullut iso.
Ja niin vahva.
Vie hänet ulos.
Mutta... -Mene!
Heil Hitler!
Ei!
Hän on kuollut, Otto.
Minä näin.
Näit siis tuomari Frommin piilottelevan naista? Tiedät, mitä täällä tapahtuu.
Murto. Kansallisen omaisuuden luvaton anastaminen.
Kunniallisen kansalaisen tuomitseminen. Riittää!
Ja kuollut nainen, joka eli hetki sitten. Tästä sinä et selviä.
Ette voi tehdä tätä. -Kyllä hän voi, mutta ei tee -
koska hän ei ole hirviö.
Olen varma, ettei hän varastanut, koska hän tietää, mitä se merkitsisi.
Niinpä hän tekee, mitä hän tekee parhaiten, kun hän lähtee täältä.
Hän menee asuntoonsa ja tarkkailee, mitä täällä on tekeillä.
Tietysti, komisario. -Voit mennä nyt.
Herra tuomari... Onko jotain sattunut? Onko rouva Rosenthal...
En tiedä, mistä te puhutte, rouva Kluge. Suokaa anteeksi.
Otan nämä viisi korttia. Postimerkkejä minulla jo on.
Se tekee 25 pfennigiä. Panen ne heti paperipussiin.
Tarvitsen hansikkaat. Ohuet. -Valitettavasti niitä ei ole.
Niitä saattaisi löytyä...
Antakaas, kun mietin. Niitä ehkä löytyy... -Ei tarvitse. Kiitos.
Näkemiin. -Näkemiin.
Pysäyttäkää sotakone
"Hitlerin varjo lankeaa kuin paholaisen varjo Euroopan ylle."
"Pane kortti kiertämään. Hallinto alas." Tyttäreni kirjoittaa paremmin.
Niinkö?
Uskomattoman tyhmä ihminen, jos minulta kysyt.
Joku alaluokasta, joka tekee työtä käsillään. Mutta ei tyhmä.
Varmaan vain joku, joka päästää höyryjä pihalle. Mitätön juttu vain.
Onko niitä lisää?
"Äiti, Führer tappoi minun pojan. Äiti, hän tappaa sinunkin poikasi."
Missä? -Neue Königstrassella. Kaksi viikkoa sitten.
Toimistorakennuksessa taas. -Saastaa.
Mitä teemme? Ilmoitammeko sen? -Olisipa meillä enemmän miehiä.
Silloin nappaisimme tämän... Miksi kutsua häntä?
"Peikon"... hetkessä.
Tutkisin Berliinissä kaikki kahden viime viikon aikana pojan menettäneet.
"Führer tappoi minun pojan." Vain yksi poika.
Niin? -Odotamme. Keräämme tietoa.
Se on työmme. Olemme saksalaisia ammattilaisia, emme amatöörejä.
Entä jos hän jatkaa? Kuka tietää, kauanko tätä on kestänyt?
Kuvittele, että sellaisen kortin lukee julkisella paikalla -
tietäen, että joku ehkä katsoo ja odottaa vain reaktiotasi. Ei.
Kaikki, mitä se Peikko kirjoittaa, päätyy meille. Sanotaan 95 prosenttia.
Minä sanon vähemmän.
Lyödäänkö vetoa?
Me odotamme. Odotamme, että ystävämme tekee virheen.
Natsismi tarkoittaa valtaa ennen oikeudenmukaisuutta
Tulkaa sisään. -Kiitos.
Heil Hitler. -Heil Hitler!
Olette siis natsien naisyhdistyksestä. Pyydän palvelustytön tuomaan kukkaroni.
En tullut pyytämään lahjoitusta, rouva Gehrich.
Miten voin sitten olla avuksi? -Miksi te ette ole töissä?
Katsokaa minua. Näytänkö siltä, että sovin ruumiilliseen työhön?
Oletteko koskaan yrittänyt?
En halua vaarantaa terveyttäni.
Voin hankkia lääkärintodistuksen. -Toki. Voitte ostaa sen 20 markalla.
Mutta tehtaan lääkärin on vahvistettava, että ette pysty työhön.
Osoitamme lääkärin teille. -Hyvä on. Katsotaan, mitä tapahtuu.
Pilkkaatteko te meitä, säännöksiämme ja Führeriämme?
Varoitan teitä. -Ja minä teitä. Ette tiedä, kuka minä olen.
Mieheni on Obersturmbannführer. -Vielä pahempi, rouva Obersturmbannführer.
Te kuulette meistä. Ellei teillä sitten ole tärkeämpää tietoa.
Kenties sairas äiti? -Henkilökorttinne ja nimenne. Heti.
Tästä tulee seuraamuksia. -Olkaa hyvä.
Minulla ei ole käyntikorttia. Olen vain tavallinen työläinen.
Heil Hitler.
Ei, en ymmärrä.
Tiedätte, että se nainen kuuluu työvelvollisuuslain piiriin.
Rouva Gehrich on Obersturmbannführerin vaimo...
Missä lukee, että sellaiset naiset on vapautettu yleisistä velvoitteista?
Hänen pitää huolehtia ylirasittuneesta miehestään. -Minäkin huolehdin.
Ja hänellä on kotiapulainen. Toimin ohjesääntöjemme mukaisesti.
Pyydättekö anteeksi, rouva Quangel? -Mistä?
Sitten minä teen sen puolestanne. Ja ottakaa te vapaata joksikin aikaa.
Heitättekö minut ulos, koska sanoin totuuden? -Ei, käsititte väärin.
Pitäkää vain hiukan vapaata ja levätkää. Kootkaa voimanne.
Se on tärkeää, Anna. Suruaikana. Sopiiko?
Hyvä on.
Heil Hitler. -Heil Hitler, herra Quangel.
Kaikkea hyvää, Anna.
Luojan kiitos. Ei enää naisyhdistystä.
Miten voit olla noin rauhallinen? Olin kuolla, kun näin hansikkaat.
Hansikkaat, Anna. Vain hansikkaat. -Mitä me teemme, Otto?
Menetimme poikamme. Muutkin ovat menettäneet... Mutta he eivät reagoi.
Tämä järjestelmä, hallinto...
Nyt tunnen, että olemme vapaita.
Tarkoitan, vapautettuja siitä kaikesta.
Niin minä tunnen.
Ei rauhaa Hitlerin pirullisen hallituksen kanssa
Levittäkää vapaata lehdistöä Pysäyttäkää murhaaja Hitler
Usko itseesi, älä Hitler-joukkioon
Natsismi on väkivaltaa ja oikeudettomuutta
Se ei tuo koskaan rauhaa
Lüderitzerstrasse 23.
Seuraava. -Amsterdamerstrasse 27.
Quangel, minne te menette? Menkää pommisuojaan.
Se on pommisuoja äitejä ja lapsia varten. Se ei sovi meille.
Hei, mitä teette täällä? Mitä te teette?
Pysähtykää! Mitä...
Te siellä! Pysähtykää!
Odottakaa! Pysähtykää! Odottakaa!
Odottakaa!
Pysähtykää!
Hei, te! Odottakaa!
Kuka te olette?
Auttakaa. Missä on pommisuoja äideille ja lapsille? Tyttäreni odottaa siellä.
Tunnette varmaan tienoon. -Tyttärenne? Kuinka vanha hän on?
Kuusi. Hän odottaa minua siellä. Hän on siellä, enkä minä ole.
Kahden korttelin päässä. Rauhoittukaa. Väki siellä huolehtii hänestä.
Hän varmaan pelkää ja itkee. Kahden korttelin päässäkö?
Niin, kaksi korttelia. Löydätte kyllä sen.
Heil Hitler!
Katsotaanpa, mitä saastainen kirjoittajanne touhuaa.
Hän raapustelee yhä nenänne edessä. -Heil Hitler, Standartenführer.
Hän ei luovuta. Emme sitä odottaneetkaan.
Se, joka kirjoittaa puolitoista tuntia korttia, on sinnikäs.
Kokeilin itse.
Vakuutan teille, että löydän aina mieheni.
Operaatio Peikko on käynnissä vuorokauden ympäri. -Peikko?
Pidän siitä. -Mukava kuulla.
Levityksen perusteella mies asuu Alexanderplatzin liepeillä.
Täällä ei ollut aluksi kortteja, mutta nyt hän ei mene kauaksi -
ja asettaa yhä enemmän kortteja omille kulmilleen.
Heil Hitler, Standartenführer. -Kuinka monta?
Hän levittää niitä myös itäisille alueille ja keskustaan. Katsokaa.
Esitin kysymyksen, Escherich. Kuinka monta?
127, Standartenführer. 129 tarkalleen, näiden kahden tämänaamuisen kanssa.
Yli sata? Jos yli sata korttia toimitetaan tänne -
eikö kukaan teistä ole ajatellut, paljonko niitä on yhä liikkeellä?
Kukaan ei pidä niitä tarpeettoman kauan. -Sanokaa, kuka tätä tekee -
sillä minulta kysytään sitä, ja minun pitää vastata.
Nyt.
Stalingradin sankarillinen taistelu.
Jonkun on kirjoitettava totuus. Kaikki nämä valheet...
Miten luulet korteillemme käyvän? -Miksi haluat tietää?
Haluan tietää, miten ihmiset reagoivat. -Jotkut varmaan pelkäävät.
Pelkäävät, että joku on nähnyt heidän nostaneen kortin ylös.
Jotkut ehkä panevat ne takaisin. Jotkut vievät ne poliisille.
Mutta hekin lukevat korttimme. -Sama kuin koneen kanssa.
Pieni määrä hiekkaa koneistossa ei pysäytä konetta.
Mutta jos henkilö heittää hiukan enemmän hiekkaa... ja lisää...
Moottori alkaa yskiä, ja kokoonpanohihna pysähtyy.
Kuvittelen, että monet ihmiset heittävät hiekkaa koneistoon.
Olet romantikko, Otto Quangel.
Olen mekaanikko. -Sitäkin.
Sinä olet romantikko. Olit ainakin ennen.
Mitä? Olin ennen?
Mutta näin sinut ensin. Se ei ollut toisinpäin.
Mutta et sanonut mitään.
Tanssit Peter Reinken kanssa. Ja sitten menit hänen kanssaan kastanjapuun luo.
Nauroit kukkaseppele päässäsi kuin hän olisi ollut uskomattoman hauska.
Reinke typerine hiuksineen.
Nyt hän on kalju ja puolueen jäsen. -Olisin tanssinut sinunkin kanssasi -
mutta et pyytänyt.
Tiesit kyllä, miten katsoin sinua.
Mutta pyysin kaksi vuotta myöhemmin. -Et tanssimaan.
Haluatko tanssia?
En. Vain...
Onko se hän?
Likimain. Silmät olivat ehkä hiukan etäämmällä toisistaan. Oli pimeä.
Tämä oli suuri palvelus Valtakunnalle. -Heil Hitler, komisario.
Neiti Schäfer.
Pankaa tämä kiertämään.
"Välittäkää tieto edelleen. Liittykää vapaaseen lehdistöön."
"Pelko on ottanut vallan teistä. Tappakaa se. Tappakaa Hitler!"
Hän menetti poikansa Ranskassa. Kokematon kirjoittaja, mutta älykäs.
Tyyli on muuttunut vuosien varrella. Käyttää nyt nimeä Vapaa lehdistö.
Työskentelee ammattimaisesti jättämättä sormenjälkiään.
Operoi strategisesti. Ei valitse samaa katua kahta kertaa peräkkäin.
Vaihtelee aina raitiovaunulinjojen seitsemän, yhdeksän ja 11 välillä.
"Joka ajatus natseja vastaan on kuin hiekkaa rikolliseen sotakoneistoon."
"Välittäkää edelleen tämä kortti. Vapaa lehdistö."
"Kuinka monen lapsen on kuoltava?"
"Pelko on heidän ainoa aseensa. Vapaa lehdistö."
"Auttakaa meitä pysäyttämään rikollinen sotakoneisto." Zott.
Yhä uudestaan. Kuva koneesta.
Paperit.
Tänään on 22. päivä.
Tänään. -Syntymäpäivä.
Tule.
Joskus minä tunnen vaaran, kuin se olisi fyysinen.
Tunnen sen oikeasti. -Älä pelota minua.
En.
Hansille. -Hansille.
Ei, komisario Escherich ei ole toimistossaan. Hetkinen vain.
Puhelinkeskus.
Puhelu. Epäillyn pidätys Peikko-jutussa. Kyllä, yhdistän.
Anna! -Hei, Walter.
Karkasiko hän? Tyttörukka. -Ei.
Hän unohti taas eväslaatikkonsa. -Luulin, että hän on sairas.
Hän ei ole täällä.
Anna. Mitä kuuluu? Näytät hienolta.
Menen pian naimisiin!
Petturi! -Hirttäminen on liian hyvä sinulle!
Petturille!
Mitä teet täällä? -Sovimme, että teemme tämän yhdessä.
Mikset mennyt töihin? -Ei nyt.
Petturi!
Tiedätkö, millainen minun päiväni oli?
Et ajattele sitä. Et ollut töissä. Tiedätkö, miltä se minusta tuntuu?
Mikä on, Otto? Haluatko jäädä kiinni?
Mitään ei tapahtunut. -Eikö? Näitkö kuka pidätettiin?
Kulkuri ja varas. Se ei liity mitenkään meihin.
Hän on postineitimme aviomies. Miten niin ei liity meihin?
He ovat eronneet. -Sillä ei ole väliä, hitto vie.
Olin niin peloissani vuoksesi. Entä jos se on merkki, varoitus?
Ei ole.
Pysy rauhallisena.
Muistatko kun Hans kuoli, ja sanoit ettei elämäsi ollut minkään arvoinen?
Olit oikeassa. Siksi voimme olla vapaita eikä meidän tarvitse pelätä.
Mutta sinun elämäsi... Otto, sinun elämäsi merkitsee. Se merkitsee...
Se merkitsee... kaikkea minulle nyt.
Sovimme, että teemme tämän yhdessä.
Me emme lopeta.
Etkö sinä pelkää?
Jäin tänään taas katsomaan. Minun on nähtävä mitä tapahtuu, kun se luetaan.
Tule...
Tule.
Sairauslomatodistukseni oli mennyt umpeen. Siksi menin lääkäriin.
Muuten minut lähetetään leirille.
Vannon lasteni hengen nimeen. -Kaksi poikaa?
Ja kumpikin sotilaita? -Kyllä, kumpikin.
Toinen on jopa Waffen SS:ssä. -Ja kumpikin on elossa, toivottavasti.
Kyllä. Tässä.
Karlimme Puolassa.
Niin, se on hyvä uutinen.
Hän jäi kiinni itse teossa. Ja tässä on todiste. Peikkomme kirjoittelua.
Escherich, nappasimme hänet. -Tiedät rikollisen profiilin.
Etsimme ainoan poikansa menettänyttä, ja raahaat tänne tämän hölmön.
Pelurin, joka ei edes asu kohdealueella.
Jolla on kaksi elossa olevaa lasta.
Uskotteko te siis minua, komisario? -Kyllä, voit mennä.
Kiitos. Jumalan siunausta. Kiitoksia paljon. -Mene ulos.
Bravo.
Teitte mitä?!
Päästittekö Piekon menemään? -Peikon, Standartenführer.
Olette esimieheni, mutta SS-miehenä ette ole välttämättä rikosoppinut.
Olen poliisi ja pyydän, että annatte minun tehdä työni.
Kuten olen oppinut kokemuksesta. -Kokemuksesta?
Tiedän kaiken sinunlaisistasi. Älyköistä, viisastelijoista.
Älä sotke lattiaani! Niele kirottu veresi!
Ylös, ylös, ylös, ylös!
Nouse ylös.
Luulet olevasi nokkela, ja että meillä SS-miehillä ei ole hajuakaan, eikö?
Sano se. Haluan kuulla sen. "Olen teitä fiksumpi."
Sano se! Sano se!
En kuule! -Anteeksi.
Saat kaksi päivää aikaa.
Kaksi päivää päästämäsi miehen eliminoimiseen.
Viekää tuo pois!
Rouva Quangel?
Olette Hansin äiti, eikö niin? -Kyllä.
Dietrich. Olin Hansin luokkatoveri.
Dietrich... Tietysti.
Mitä sinulle kuuluu? -Hyvää, kiitos. Olen elossa.
Mukavaa, että tulit takaisin.
Herra Necker? -Suokaa anteeksi, pitää mennä.
Rouva Quangel, olen...
Kaipaan kovasti Hansia.
Minulla ei ole enää mitään tekemistä Ennon kanssa.
Hän ei ole ollut pitkään aikaan aviomieheni. Jumalan nimeen.
No niin... Mihin me jäimmekään?
Aivan, olitte kertomassa, miten löydän entisen miehenne.
Täällä olet siis piileskellyt?
Tiedän, että olet syytön kortteihin. -Se on hyvä uutinen.
SS-miehet luulevat, että se olit sinä. Pelkäänpä, että heillä on nyt johto.
Minunkin suhteeni.
He pidättävät sinut. Kuulustelevat sinua... omalla tavallaan.
Mieluummin kuolen.
Olet oikeassa. On parempi, että kuolet.
Kaikki on hyvin.
Näin on parempi.
Ei, älkää... Ei!
Itsemurha? Hyvä uutinen, Escherich.
Silmukka on kiristynyt.
Eikö uusia kortteja? -Ei vielä. Ei.
Kiitos, että tulet Fritzin paikalle.
Se lähestyy.
Työnjohtaja Quangel!
Kone ylikuumenee. -Sammuta se!
Quangel!
Eikö sinulla ole mitään tekemistä?
Ludwig!
Tässä on jotain sinulle.
Aikamoista.
Vie ne johdolle. Olet puolueen edustaja.
Sinun on tehtävä se. Toimi sääntöjen mukaan.
Niin?
Kaikki työvuorossa olleet? Nimet, osoitteet? -Tietysti.
Hän asuu Christburger-, Chodowiecki- ja Jablonskistrassen välillä.
Ei ketään siinä osoitteessa, komisario.
Kuka on työnjohtaja? -Fritz Kämper.
Hakekaa hänet. -Mahdotonta. Hän loukkaantui tänä aamuna.
Kuka on sijainen? -Otto Quangel, toisesta vuorosta.
Hänen nimeään ei ole listalla. -Hän vain auttaa meitä tänään.
Mutta hän ei tunne väkeä. -Missä hän asuu?
Otto Quangel?
Walter, missä Otto on?
Hyvää huomenta, työnjohtaja Quangel. -Huomenta.
Istukaa.
Rouva Quangel!
Tiedämme, että olette siellä!
Avatkaa ovi!
Katsokaa tätä, Quangel. Tämä kiinnostaa varmasti teitä.
Miksi arvelette tuota?
Älkää edes vaivautuko, Quangel.
Kortteja on tarkalleen 267.
Sitä lukuako te etsitte?
Miettikää sitä, Quangel.
Joka ikinen kortti luovutettiin meille vapaaehtoisesti.
Emme löytäneet yhtäkään itse.
Ihmiset luovuttivat ne meille innokkaasti.
Jotkut pidätettiin, yksi teki itsemurhan.
Miten saatoitte uskoa voivanne muuttaa jotain? Te, työnjohtaja Quangel.
Kuka teki itsemurhan? -Pieni, merkityksetön kala.
Kaikki ovat merkityksellisiä.
Se on minun syyni. -Kas niin.
Nyt te olette tunnustanut rikoksenne.
Kertokaa minulle tarkasti, Quangel. Montako korttia te kirjoititte itse?
Kaiken kaikkiaan, tarkoitan.
285.
Kahdeksantoista.
Kahdeksaatoista korttia ei toimitettu meille.
Muuten, meillä on Anna.
Hän ei liity tähän mitenkään. -Tiedän, että valehtelette, Quangel.
Hän saneli, mitä kirjoittaisitte. -Antaisinko minä muka vaimon sanella?
Ajatus oli minun alusta lähtien. Minä suoritin kaiken itse.
Hän tunnusti. -Nyt te valehtelette.
Hän tunnusti. Hän ei halunnut teidän saavan kaikkea kunniaa.
Allekirjoitan tunnustukseni.
Mutta komisario... Anna...
Minä pyydän... Älkää...
Se... Se ei ole tarpeen.
Lähettäkää pikakirjoittaja huoneeseeni.
Peikon malja!
Quangel.
Anna.
Otto.
Tiedäthän, mitä tapahtuu? -Tiedän.
Sitä ei käy muuttaminen. -Minä tiedän, Otto.
Ei sillä ole väliä.
Ei.
Nouskaa ylös!
Heil Hitler!
Aika on lopussa.
Älä pelkää, lapseni.
Älä pelkää.
Tuomari Fromm, jäisittekö luokseni hetkeksi?
Suljen silmäni ja kuvittelen, että siinä on Otto.
Aika on koittanut, Quangel.
Pukekaa nuo.
Voinko tehdä jotain hyväksenne?
Tarvitsetteko jotain?
Kortin ja kynän?
Otitte hänet kuitenkin.
Luin kaikki korttisi, Peikko.
Sinun ja vaimosi.
Minä luin ainoana ne kaikki.
Kaikki, paitsi kahdeksaatoista.
18 korttia.
www.HoundDawgs.org Newest NORDiC RETAiL!
OTTO JA ELISE HAMPELIN MUISTOLLE
MESTATTIIN KORTTIEN KIRJOITTAMISESTA -
JA LEVITTÄMISESTÄ NATSIHALLINTOA VASTAAN 1940 -1943
Suomennos: Pertti Rautomaa www.undertext.se
PERUSTUU HANS FALLADAN ROMAANIIN